‫- סדרה מקורית של NETFLIX -‬
‫דודה זלדה? אמברוז?‬ ‫-דודנית.‬
‫מה זה היה? זה נשמע כמו...‬ ‫-דודה זי?‬
‫דודה זלדה!‬
‫אמברוז!‬ ‫-חי השטן המתוק!‬
‫דודה זלדה! את שומעת אותי?‬
‫דודה זלדה?‬
‫אמברוז, בקושי יש לה דופק.‬ ‫-תישארי איתה. אזעיק עזרה.‬
‫דודה זלדה, את שומעת אותי? תישארי איתי.‬
‫עוד לא סיימתי לשגע אותך.‬ ‫תחזיקי מעמד, בסדר?‬
‫תחזיקי מעמד, העזרה בדרך.‬
‫דודנית! הבאתי תגבורת.‬
‫היא לא מפסיקה לדמם, והדופק שלה חלש מאוד.‬ ‫-יהיה בסדר. ממבו מארי תעזור לה.‬
‫אנסה, שרי.‬
‫איפה אוכל לנתח אותה?‬
‫בקומה התחתונה.‬
‫הנה הוא.‬
‫אנחנו יכולים לעשות משהו נוסף, ממבו?‬
‫חוששתני שלא.‬
‫כדי להציל את חייה של זלדה, ‬ ‫היא תזדקק לכוח רב.‬
‫לשלושתכם אין כוח לתת לה.‬
‫- חדר מתים ספלמן -‬
‫יש בה רוח חיים, ‬
‫אבל היא לכודה בין עולם המתים והחיים.‬
‫האספרי שלה נדדה לעומק אזור התווך, ‬
‫ממלכת נת'ר של ה "גדה לאו" .‬
‫אז היא בלימבו?‬
‫למקום הזה יש שמות רבים.‬
‫עכשיו נמתין.‬
‫ונדליק נרות סגולים, ‬
‫כי זו הדרך הטובה ביותר‬ ‫להוביל את זלדה בחזרה אלינו, ‬
‫לכאן, ‬
‫לחיים האלה.‬
‫אוי, לא! מה זה?‬
‫לכו לבדוק.‬
‫שלושתכם.‬
‫אני אשגיח על זלדה.‬
‫אבל לא משנה מה תמצאו, ‬ ‫אל תניחו לדבר הזה להיכנס לבית.‬
‫לכו!‬
‫זאת בנשי.‬
‫הן נקראות גם "נשים מקננות".‬
‫למה היא כאן?‬
‫זה אות, סברינה.‬
‫צר לי, אבל אחד מבני משפחת ספלמן‬ ‫ימות בקרוב.‬
‫אולי יותר מאחד.‬
‫לא, פרודנס.‬
‫לא אכפת לי מה היא.‬ ‫אף אחד לא ימות בבית הזה.‬
‫כן.‬
‫טוב בהרבה.‬
‫ועכשיו, לילית, ‬
‫הגמול שלך.‬
‫הפרדת אותי מבלאקווד השוטה.‬
‫כפי שביקשת, מלכי.‬
‫את יודעת מה יקרה עכשיו, נכון?‬
‫לכן אפילו לא טרחת לברוח.‬
‫תהרוג אותי על התפקיד שמילאתי‬ ‫בהדחתך מכס המלכות.‬
‫כן, אלא ש...‬
‫דברים רבים השתנו מאז התנומה שלך באמבטיה.‬
‫בלאקווד עזב.‬
‫סימנתי אותו באות קין, ‬ ‫כך שאיש לא יכול לפגוע בו, ‬
‫אפילו לא אתה.‬
‫ובתמורה לכך...‬
‫הוא נתן לי את זרעך.‬ ‫-מה?‬
‫ופלא פלאים שטני...‬
‫אני בהיריון.‬
‫לא. הילד שלך!‬
‫את דוברת אמת.‬
‫אבל כבר יש לי יורשת.‬
‫סברינה.‬ ‫-אתה לא...‬
‫לא תהרוג את בנך, נכון?‬
‫בן?‬
‫כן.‬
‫זה בן זכר.‬
‫אימא יודעת את הדברים האלה.‬
‫זו לא חנינה, לילית.‬
‫זו רק דחייה של הוצאתך להורג.‬
‫ובינתיים, ‬
‫אולי תוכל לסדר את הבלגן‬ ‫שבתך עשתה בגיהינום.‬
‫ולו רק למען בננו.‬
‫בסדר.‬
‫זמני את חצר התופת.‬
‫אמרי להם שאבא חזר, ‬
‫והוא כועס מאוד.‬
‫- קרנבל -‬
‫הן היו כאן!‬
‫המכשפות.‬
‫הן הרגו ארבעה מחברי שבטנו.‬
‫הלבלוב הגדול של האיש הירוק קרב ובא.‬
‫הירגע, אהובי.‬
‫דמם של אחינו ההרוגים‬
‫מזין את האיש הירוק.‬
‫גלה אמונה, אהובי.‬
‫זמננו הגיע.‬
‫מה זה?‬
‫מצאנו אותו מתחבא בצללים.‬
‫שמי פאוסטוס בלאקווד.‬
‫ואינכם יכולים להרוג אותי, ‬
‫כי אני מסומן באות קין.‬
‫מדוע באת הנה?‬ ‫-ברצוני לכרות איתכם ברית.‬
‫אויבכם הוא אויבי.‬
‫כנסיית הלילה בגדה בי, ואני מבקש נקמה.‬
‫תמשיך.‬
‫תוכלו להרוג את המכשפים במיטותיהם, בשנתם.‬
‫יש מנהרות, ‬
‫ודלת סודית שקיומה ידוע אך ורק לי.‬
‫אוביל אתכם פנימה, ואתם תהרגו אותם.‬
‫נגאינה ואני עסוקים בדברים אחרים, ‬
‫אבל נוכל לתת לך כמה מאנשינו.‬
‫מה אתה תרוויח מכך, פאוסטוס בלאקווד?‬
‫הם גנבו ממני משהו.‬
‫ואני רוצה אותו בחזרה.‬
‫אתה מפחד?‬
‫קצת.‬
‫בסדר, הרבה.‬
‫אבל גם שמח.‬
‫לא חשבתי שאפגוש מישהו שיקבל אותי כמו שאני.‬
‫ואז פגשתי אותך.‬
‫אני מרגיש כמוך.‬ ‫-מה זאת אומרת?‬
‫אני הובגובלין.‬
‫מגניב!‬
‫מה זה בעצם אומר?‬
‫אני יכול לרוץ...‬
‫מהר.‬
‫תיאו, אתה בטוח‬ ‫שאתה רוצה לעשות את זה הלילה?‬
‫כן.‬
‫לאיש הירוק אפשר להקריב רק בתולים, נכון?‬
‫יופי.‬
‫אני ממש מחבב אותך, רובין, ‬
‫ואני ממש רוצה להיות איתך.‬
‫הכול בסדר?‬
‫כן.‬
‫מה?‬
‫מה יש? דברי איתי.‬
‫אני ממש לא רוצה לשאול את זה, ‬
‫בייחוד לא עכשיו.‬
‫אתה עדיין אוהב את סברינה?‬ ‫-מה?‬
‫לא.‬
‫לא, רוזלינד.‬
‫אני אוהב אותך.‬
‫מה את רואה כשאת מנשקת אותי?‬
‫אותך ואת סברינה...‬
‫יחד.‬
‫אלוהים!‬
‫מעולם לא שנאתי יותר את היכולת שלי.‬
‫רוזלינד.‬
‫סברינה הייתה החברה הראשונה שלי.‬
‫גם לך היו חברים אחרים לפניי.‬
‫אבל אני מחויב לך.‬
‫אין לך מושג בכלל.‬
‫לא אכפת לי שלחש פיתגורס המטומטם לא פעל.‬ ‫אני יודע מה אני מרגיש בליבי.‬
‫אני אוהב אותך.‬
‫רגע.‬
‫איזה לחש, הארווי?‬
‫גבירותיי ורבותיי הבזויים, ‬
‫עלזו ושמחו!‬
‫חזרתי אליכם.‬
‫כרעו ברך לפניי, ‬
‫ובואו נחזור לעסקים.‬
‫לכרוע ברך לפניך?‬
‫הלא חסידותיך המכשפות‬ ‫הדיחו אותך מכסאך וכלאו אותך.‬
‫יש עוד שאלות?‬
‫לורד מורנינגסטאר?‬
‫זה יהיה מוצלח.‬ ‫-כן. מי אתה?‬
‫קאליבן, נסיך הגיהינום.‬
‫איך אתה יכול להיות נסיך הגיהינום‬ ‫כשאני, הגיהינום בהתגלמותו, ‬
‫לא יודע דבר עליך?‬
‫בכל הכבוד, לורד לוציפר, ‬
‫אנחנו בעיצומו של מסע חיפושים‬ ‫אחר שלושת סמלי המלכות הטמאים.‬
‫כן, בעל זבוב, אני מודע לכך.‬
‫יש לציית לכללי התופת.‬
‫יש לאפשר לתחרות להגיע לסיומה.‬
‫קאליבן מצא את הסמל הראשון, ‬ ‫וסברינה מצאה את השני.‬
‫מי שימצא את הסמל השלישי, ‬ ‫שלושים מטבעות הכסף של יהודה איש קריות, ‬
‫יישב על כס המלכות של הגיהינום.‬
‫ואפילו אתה לא יכול להפריע לתחרות הזאת.‬
‫אז איפה בתי?‬
‫היא תופיע.‬
‫היא מופיעה בדרך כלל.‬
‫זה טירוף.‬
‫דודה הילדה הפכה לעכבישה ונקברה בבור קין, ‬
‫דודה זי שוכבת למטה‬ ‫ומתנדנדת בין חיים למוות, ‬
‫פגנים מנסים להשתלט על גרינדייל, ‬
‫אבא שלי נעלם, ולמרות כל מאמצינו, ‬ ‫אנחנו עדיין חסרי כוחות.‬
‫אנחנו זקוקים לאנרגיה. זה שורש העניין.‬
‫ואני חושב שמצאתי דרך להשיג אנרגיה, ‬
‫אבל היא אכזרית למדיי.‬
‫אמברוז, במצב הנוכחי‬ ‫ייתכן שדודה הילדה לא תקום לתחייה.‬
‫ייתכן שדודה זי לא תתעורר לעולם.‬
‫אחרי שהשתמשנו במכשפות הפרא‬ ‫כדי להעניק לך כוח, עלה לי רעיון.‬
‫ומצאתי לחש, לחש שאיבה.‬
‫אם נשכנע אותן לעמוד בתוך מעגל האבנים שלנו, ‬
‫נוכל לשאוב מהן אנרגיה, ‬ ‫להשיב כוח למסדר שלנו, ‬
‫וחשוב מכך, להשיב כוח לדודותינו.‬
‫בסדר, אז למה אנחנו לא משתמשים בלחש השאיבה?‬
‫כן.‬ ‫-כי מכשפות הפרא מבוגרות, ומספרן קטן.‬
‫השאיבה כנראה תהרוג אותן.‬ ‫-אז הן ימותו בכבוד.‬
‫לא! לא הזמנו אותן הנה כדי לשחוט אותן.‬
‫זה מה שהפגנים יעשו.‬
‫חייבים למצוא פתרון אחר.‬
‫אלא אם כן תוכלי להביא‬ ‫מסדר צעיר, חזק וחסון יותר‬
‫לתוך המעגל...‬ ‫-רגע.‬
‫אומנם הסיכוי קלוש מאוד, אבל...‬
‫אמברוז, ‬
‫נראה לי שאני חברה במסדר כזה.‬
‫בארון-יו, מנהיגי הגדה, ‬
‫חוסו על נשמתה היקרה‬ ‫והותירו אותה ללא "אומבלו", ‬
‫כי זמנה טרם הגיע.‬
‫סברינה?‬
‫אמברוז?‬
‫הילדה?‬
‫את כאן?‬
‫זלדס!‬
‫הגעת בדיוק בזמן לארוחת הבוקר.‬ ‫שבי, ד"ר סי תכף יצטרף אלינו.‬
‫אחותי?‬ ‫-כן!‬
‫אני חושבת שהוא לא יבוא.‬
‫את לא זוכרת מה קרה?‬
‫מה זאת אומרת?‬
‫הפכת לעכבישה ענקית.‬
‫הרגת אותו.‬
‫ואז אני הרגתי אותך.‬
‫את בבור קין.‬
‫ואם אינני טועה, גברת וורדוול ירתה בי.‬
‫אנחנו כנראה בממלכת נת'ר.‬
‫את חייבת להרוס הכול אפילו במוות, מה?‬
‫טוב, עלינו למצוא דרך חזרה‬ ‫כדי לעצור את הפגנים, ‬
‫לפני שנהיה מתות לצמיתות.‬
‫שלום?‬
‫אחיות?‬
‫אני בבית.‬
‫אדוארד!‬ ‫-אדוארד!‬
‫רוז!‬
‫אפשר לדבר איתך לרגע?‬
‫בטח. גם אני רוצה לדבר איתך.‬
‫אבל תתחילי את.‬
‫בסדר.‬
‫אני זקוקה לקבוצה של נשים צעירות‬ ‫ואנרגטיות ששרות וזזות בתיאום מושלם.‬
‫העורבניות?‬
‫בדיוק.‬
‫כלומר...‬
‫מעודדות הן בעצם סוג של מסדר, לא?‬
‫יש סיכוי שתעזרי לי להעלות מופע מיוחד‬ ‫באקדמיה אחר הצהריים?‬
‫אמברוז ינסה להשיב אנרגיה‬ ‫לחברי כנסיית הלילה.‬
‫זה עניין של חיים ומוות, פשוטו כמשמעו, ‬ ‫אבל לא אצליח ללא עזרתך.‬
‫איך אני יכולה לסרב?‬
‫תודה, רוז. אין כמוך.‬
‫על מה רצית לדבר איתי?‬
‫זה סובל דיחוי.‬
‫אז איך בדיוק אנחנו אמורות‬ ‫לשכנע את העורבניות של תיכון בקסטר‬
‫להופיע בביה"ס למכשפים?‬
‫יכול להיות שאצליח להטיל לחש שכנוע קטן.‬
‫היי, בנות! על מה אתן מדברות?‬
‫- תחנת גיהינומה -‬
‫אז...‬
‫מה המקום הזה?‬
‫ו...‬
‫אני לא מנסה להיות מגעילה, ‬ ‫אבל מי כל האנשים המוזרים האלה?‬
‫אמרנו לכן, זה חלל רב-שימושי לאומנות מיצג.‬
‫מקום מושלם למופע ריקוד ספונטני, נכון?‬
‫לגמרי!‬
‫ראיתם את דורקס?‬ ‫היא תמיד נעלמת כשצריכים אותה.‬
‫היא אמרה שתבוא.‬
‫פרודנס, חייבים להתחיל.‬ ‫דורקס תצטרף אלינו כשהיא תגיע.‬
‫טרפסיכורה, אם הריקוד הגדולה, ‬
‫אנו מציעים לך מוזות. כשפי אותן, אלה.‬
‫בגופן ורוחן הן נושאות לך תפילה, ‬
‫חזקי את קסמו של מסדרנו, ‬ ‫העניקי לנו אנרגיה אפלה.‬
‫רוז!‬
‫תודה רבה.‬
‫ליזי, אין לך מושג כמה חשוב זה היה.‬
‫איך אתן מרגישות?‬
‫אני קצת מסוחררת.‬ ‫-כמו בפעם שנדבקתי מבילי במחלת הנשיקה.‬
‫פשוט תישנו 18-16 שעות, ויהיה בסדר.‬
‫ובכן...‬
‫אני רואה שהאקדמיה השתנתה בהיעדרי.‬
‫לוציפר?‬ ‫-נחשי שוב.‬
‫אבא!‬
‫עורבניות, להתאסף!‬
‫כולם, תחזיקו ידיים.‬
‫רוז?‬
‫מה קרה?‬
‫תכננו ללכת לראות אולם אימונים חדש, ‬
‫אבל את חשבת שעדיף שנישאר בתיכון בקסטר.‬
‫כן. בסדר.‬
‫סברינה?‬
‫לאן הבאת אותנו?‬
‫פנדמוניום.‬
‫כולם יהיו מוגנים כאן.‬
‫מוגנים?‬
‫סברינה, שלחת את מה שנשאר‬ ‫מהמסדר שלנו לגיהינום.‬
‫בשם גן עדן! שכחנו לקחת את הבובות.‬
‫אלך להביא אותן.‬ ‫-לא! זה מסוכן מדי.‬
‫הן מלאות באנרגיות שהדודות שלנו צריכות.‬
‫אחזור מייד.‬ ‫-תיזהרי.‬
‫העלמה ספלמן!‬
‫בלאקווד!‬
‫הצטרפת לפגנים?‬
‫אני מודה, זו ברית מוזרה.‬
‫אבל אלה זמנים בלתי רגילים.‬
‫אמרי לי, מכשפות הפרא בכנסייה המחוללת...‬
‫הן שלך, נכון?‬
‫מה עשית להן?‬ ‫-הזקנות המיובשות ההן?‬
‫אין טעם להרוג אותן.‬
‫בניגוד לבני משפחתך.‬
‫זאת שלנו!‬
‫מצאנו את המכשפה הזאת באחד התאים בצינוק.‬
‫היא כבר הייתה מתה.‬
‫דורקס?‬
‫מי עשה לך את זה, ילדתי?‬
‫אני.‬
‫אגאתה?‬
‫האם תטפל בי, אבי?‬
‫אני טובה בהריגה עכשיו.‬
‫כן, ילדתי היקרה.‬
‫ייתכן שאוכל להיעזר בך.‬
‫אני רוצה שכל אחד ואחד מבני משפחת ספלמן...‬
‫ימות.‬
‫שאר המסדר שלך נעלם.‬
‫המסדר הקודם שלי היה הטרף שלכם, ‬ ‫פגני, לא שלי.‬
‫הפרס שלי הוא משהו אחר.‬
‫הוא חבוי בקירות הללו, ככל הנראה.‬
‫אבל תמשיך לחפש. המכשפים ודאי לא התרחקו.‬
‫נתקלתי באב בלאקווד.‬
‫הוא התנתק מאדון האופל, ‬ ‫אז עכשיו גם אבא שלי מאיים עלינו.‬
‫נכון מאוד, בתי.‬
‫לוציפר ולילית. נבחרת החלומות שוב יחד.‬
‫אל תבלבלי בין הישרדות או תלות לבין אהבה.‬
‫אנחנו בהחלט לא יחד.‬
‫אין זמן למשחקים, סברינה.‬
‫המלכים הכריזו על האתגר השלישי‬ ‫של סמלי המלכות הטמאים.‬
‫עליך למצוא את 30 מטבעות הכסף של יהודה, ‬
‫ולהשיב את כס התופת לבית מורנינגסטאר‬ ‫אחת ולתמיד.‬
‫לרוע המזל, המשפחה שלי זקוקה לי בכדה"א.‬ ‫-אני המשפחה שלך.‬
‫ולמרות שבגדת בי, ‬
‫את תשבי על כס המלכות ותשלטי לצידי.‬
‫שתי דודותיי על סף מוות.‬
‫אני יכול לקחת אליהן את הבובות, דודנית, ‬ ‫ולהגן עליהן מפני בלאקווד עד שיתאוששו.‬
‫תלך לבד?‬ ‫-אלך איתו.‬
‫אחיותיי עדיין נעדרות.‬
‫מה אתם אומרים? אתם רוצים שאשתתף באתגר הזה?‬
‫שאיבת הכוח עבדה, אבל השפעתה זמנית, ‬
‫וגם אם ניאלץ להילחם הלילה בבלאקווד, ‬ ‫מלחמה גדולה בהרבה עומדת בפתח.‬
‫הפגנים רוצים להרוג את כולנו, ‬
‫וסמלי המלכות הטמאים יעניקו לך‬ ‫את כוח התופת הדרוש כדי להביס אותם.‬
‫טוב...‬
‫העניין הוחלט.‬
‫את תנצחי באתגר האחרון‬
‫ותתפסי את מקומך כמלכת הגיהינום.‬
‫תחממי את כס המלכות בשביל אחיך הקטן.‬
‫כן. וכל שעליי לעשות הוא לבגוד בדודות שלנו.‬
‫זה אתגר יהודה, ככלות הכול.‬
‫בגידה היא סימן ההיכר שלו.‬
‫אמברוז, פרודנס, ‬
‫הגנו על בית ספלמן ועל דודותינו בכל מחיר.‬
‫שאר המסדר יישאר כאן.‬ ‫אסור לנו לאבד אנשים נוספים.‬
‫בואו נגמור את זה.‬
‫אדוארד, יש לנו המון שאלות.‬
‫אענה כמיטב יכולתי, אחותי.‬
‫קודם כול...‬
‫האם ידעת את האמת על מורשתה של סברינה?‬
‫ידעת שאדון האופל הוא אביה?‬ ‫-כן.‬
‫כן.‬
‫דיאנה ואני התפללנו לאדון האופל‬ ‫והתחננו בפניו שיעניק לנו ילד.‬
‫סברינה הייתה בעייתית למדיי.‬ ‫יכולת להזהיר אותנו.‬
‫לא. סברינה הייתה מוכרחה למצוא את דרכה.‬
‫וכעת עלייך למצוא את דרכך, זלדה.‬
‫אדריך אותך‬
‫ואעקוב אחרייך, ‬
‫כמו תמיד.‬
‫הוא כמו מלאך קטן על כתפך.‬ ‫-לא!‬
‫כמו מט-טט!‬
‫מה?‬
‫מארי, כוהנת הוודו המצודדת, ‬ ‫אמרה שלכל אחד מאיתנו יש מט-טט, ‬
‫רוח שומרת, מדריך המלווה אותנו כל חיינו.‬
‫אולי לכן אני כאן.‬ ‫-סליחה?‬
‫לכן אנחנו כאן.‬ ‫אולי אני אמורה למצוא כאן את הפתרון, ‬
‫וכשאמצא אותו, נוכל לחזור לביתנו.‬ ‫לבית האמיתי שלנו.‬
‫אבל איזה פתרון בדיוק?‬
‫הפתרון לכול, הילדה!‬
‫נביס את הפגנים ונשיב למסדר שלנו את כוחו.‬
‫אדוארד, כמט-טט שלי, ‬ ‫האם אתה יכול לומר לנו לאן ללכת ומה לעשות?‬
‫נתחיל בעבר.‬
‫הולכים ל...‬ ‫הוא יודע שאלה החדרים הבוטניים, נכון?‬
‫הילדה, זאת ממלכת נת'ר.‬ ‫-לא ידעתי שאצטרך ללכת ברגל.‬
‫חשבתי שלפחות יהיו כמה הטבות.‬
‫זאת אני, ‬
‫בנעוריי!‬
‫ופאוסטוס.‬
‫כשהיינו תלמידות באקדמיה!‬
‫אני זוכרת את זה.‬
‫בממלכת נת'ר כל רצף הזמן מתקיים במקביל.‬
‫אנחנו רק מבקרים בזיכרון.‬
‫מגניב.‬ ‫-פאוסטוס, ‬
‫מה אתה קורא שהסעיר אותך כל כך?‬
‫שטויות.‬
‫שום דבר שיעניין אותך, זלדה ספלמן.‬
‫מוטב שנלך לשיעור.‬
‫בואי, זלדה.‬
‫הוא תמיד היה עריץ קטן, מה?‬
‫מעולם לא ראיתי מה הוא תלש מתוך הספר.‬
‫שום דבר לא עוצר אותך עכשיו. לכי.‬
‫מה זה אומר?‬
‫לא יודעת.‬
‫בדיוק חגגנו את ירח הארנב.‬
‫אולי יש קשר בין הדברים?‬ ‫-אולי, אבל...‬
‫לא, יש משהו אחר.‬
‫נסיך החמר לעולם לא ימצא את הכסף של יהודה.‬ ‫-למה אתה בטוח כל כך?‬
‫כי רק יהודה יודע איפה הכסף נמצא.‬
‫ואני היחיד שיכול לקחת אותך ליהודה.‬
‫זהירות, אדון האופל.‬
‫סברינה חייבת להשלים את המשימה בעצמה.‬
‫אם מלכי הגיהינום יראו שאתה עוזר לה, ‬ ‫ייתכן שהאתגר ייפסל.‬
‫האתגר האחרון, ‬
‫החיפוש אחר כספו של הבוגד הגדול‬ ‫יהודה איש קריות, ‬
‫מתחיל עכשיו!‬
‫לכי למדור התשיעי, המדור החם ביותר‬ ‫בגיהינום. שם, בקירותיה של מערה וולקנית, ‬
‫תמצאי שלושה מגדולי הבוגדים בהיסטוריה:‬
‫קסיוס, ברוטוס ויהודה איש קריות.‬
‫ממבו מארי, הבובה הזאת מלאה בכוח חיים.‬
‫אם יהיה לנו מזל, הכוח יעבור לדודה זי‬
‫וישיב אותה לחיים.‬
‫רגע, קיבלנו את כוחנו בחזרה.‬
‫למה שלא נרפא אותה?‬
‫כבר לא מדובר בריפוי גופה הגשמי.‬
‫נשמתה צריכה למצוא את הדרך בחזרה אלינו.‬
‫מארי.‬ ‫-כן?‬
‫האב בלאקווד והפגנים השתלטו על האקדמיה.‬ ‫ייתכן שהם בדרך לכאן.‬
‫בבקשה, הגני עליה, ‬ ‫ואנחנו ננסה להגן על הבית.‬
‫זה יהיה לי לכבוד.‬
‫תודה.‬
‫פרודנס, אני אהיה קו ההגנה הראשון.‬
‫אגן על המתחם מפני בלאקווד והבנשי.‬
‫הישארי כאן והגני על הבית.‬
‫בסדר, אמברוז. ואם אבי יגיע לכאן?‬
‫את תנחיתי את המכה הקטלנית, אני מבטיח.‬
‫- יהודה איש קריות -‬
‫יהודה איש קריות.‬
‫מי את?‬
‫סברינה מורנינגסטאר, ‬ ‫בתו של לוציפר מורנינגסטאר.‬
‫הוא שם אותי כאן.‬
‫יהודה, באתי לשאול אותך, ‬
‫איפה 30 מטבעות הכסף שקיבלת‬ ‫בתמורה לבגידתך בנצרתי?‬
‫מה תיתני לי‬
‫אם אגלה לך היכן הם מוחבאים?‬
‫מים. טעם של מים קרירים על שפתייך.‬
‫מהי תשובתך, יהודה?‬
‫אמור לי איפה הכסף, והמים יהיו שלך.‬
‫יש דרך קלה.‬
‫אם תבחרי בה, הכסף פשוט יופיע מולך.‬
‫ויש דרך קשה יותר.‬
‫אם תבחרי בה, יהיה עלייך לחפש אותו.‬
‫לשם שינוי, אבחר בדרך הקלה.‬
‫כל שעלייך לעשות הוא...‬
‫לבגוד בנשיקה במישהו שאת אוהבת, ‬
‫כפי שאני עשיתי.‬
‫נשיקה אחת, ‬
‫והכסף יופיע מולי?‬
‫כן.‬
‫אני כבר חוזרת.‬
‫הארווי, היי!‬
‫סברינה?‬
‫מה את עושה כאן?‬ ‫-רציתי לראות אותך.‬
‫את בסדר?‬ ‫-כן, רק רציתי לבקש טובה.‬
‫רוז דיברה איתך?‬
‫לא.‬
‫למה? קרה משהו?‬
‫לא.‬
‫משהו לא קרה.‬
‫אתם בסדר?‬
‫למען האמת, אני לא בטוח.‬
‫אוי, הארווי...‬
‫אני יודע.‬
‫אני אוהב אותה כל כך, ברינה.‬ ‫אני לא יודע מה קרה.‬
‫אני לא מסוגלת.‬
‫לא אבגוד בך וברוז, ‬ ‫לא משנה מה הגיהינום יעשה לי.‬
‫מה? על מה את מדברת?‬
‫אתה ורוז זוג נהדר. תשכח מהלחש הטיפשי ההוא.‬
‫יכול להיות שקאליבן המציא אותו.‬
‫היא אוהבת אותך, אתה אוהב אותה.‬ ‫אל תיתן לשום דבר לקלקל את זה.‬
‫אתם טובים יחד.‬
‫אני מאמין בזה.‬
‫שמור על עצמך, הארווי.‬
‫זה לא עבד.‬
‫אז תגיד לי, יהודה, ‬
‫מהי הדרך הקשה?‬
‫את מכירה את שדה הדמים?‬ ‫-אני יודעת שזו חלקת קבורה.‬
‫הכסף שלי טמון באחוזת קבר לצד הערפד הראשון, ‬
‫במעמקי אדמת שדה הדמים.‬
‫בסדר, אם תגיד לי שאני אפגוש את דרקולה...‬
‫שמו ולאד המשפד.‬
‫ולאד המשפד?‬
‫הוא מת, לא?‬
‫כן.‬
‫המטבעות נמצאים בשקיק לצידו.‬
‫ספרי אותם, ודאי שכולם שם.‬
‫הבנתי. איך אני מגיעה לקבר שלו?‬
‫עלייך לפתוח שער.‬
‫אני יכול לומר לך את המילים, ‬
‫אך ראשית...‬
‫תני לי את המים שהבטחת.‬
‫שקט, ילדים.‬
‫בבקשה, אין לי כוח היום לשטויות...‬
‫ולפטפוטים.‬
‫מה הבעיה שלה?‬
‫שימו לב, תלמידים, ‬ ‫כאן גברת מיקס עם הודעה מרגשת.‬
‫תיכון בקסטר הוזמן להשתתף‬ ‫בחגיגות הלילה האחרון‬
‫בקרנבל העירוני!‬
‫כניסה חופשית! שימוש חופשי במתקנים!‬ ‫תפוחים מסוכרים בחינם!‬
‫רק הלילה!‬
‫ "הלילה האחרון"? זה לא טוב.‬
‫כמו כן, רוזלינד ווקר, הארווי קינקל‬
‫ותיאו פוטנאם, ‬
‫אנא גשו למשרד המנהל‬
‫ואספו את הפרסים שלכם!‬
‫לעזאזל! תברחו!‬
‫תיאו, איפה רובין?‬
‫אני לא יודע.‬ ‫-חבר'ה...‬
‫ילדים...‬
‫אל תפחדו.‬
‫אתם תהיו חלק ממשהו יפהפה.‬
‫גרינדייל תהיה גן עדן החדש.‬
‫זרעי האבדון והלידה מחדש ילבלבו.‬
‫הזרעים שלו.‬
‫האיש הירוק, העתיק באלי קדם, שב אלינו.‬
‫דרוש לנו רק עוד דבר אחד, ‬ ‫ואז הלבלוב הגדול יחל.‬
‫דם של בתול צעיר ותמים.‬
‫אחד מכם עדיין מתאים לצרכינו.‬
‫הבט בי, ילד.‬
‫לא אותם! לא תקבלו אותם!‬
‫בוגד!‬
‫שלום?‬
‫מי כיבה את האורות?‬
‫כן. אפשר לעזור לכם?‬
‫לא. אנחנו בדיוק הולכים.‬
‫מה קרה עכשיו? אנחנו...‬
‫השתגרנו למקום אחר?‬ ‫-לא. רובין הציל אותנו.‬
‫הוא הובגובלין.‬
‫אנחנו חייבים לעזוב את גרינדייל, ‬ ‫ולשכנע כמה שיותר אנשים לבוא איתנו.‬
‫למה?‬
‫שמעת אותם, הארווי.‬
‫השעה הגיעה. האיש הירוק חוזר, ‬ ‫וכל בני התמותה ימותו.‬
‫אנחנו לא יכולים לעזוב.‬
‫חייבים להילחם ולעצור את זה. צריך...‬ ‫-סברינה!‬
‫אנחנו זקוקים לסברינה.‬ ‫אבל אני חושבת שהיא עדיין בגיהינום.‬
‫אפשר ליצור איתה קשר?‬
‫רגע. כן, אפשר!‬
‫העט הקסום שלה!‬
‫העט הקסום שהיא מתקשרת עם ניק בעזרתו!‬
‫הוא בלוקר שלה.‬ ‫אולי ככה נוכל לשלוח לה הודעה.‬
‫את יודעת איפה הלוקר שלה?‬ ‫-ומה הקוד למנעול.‬
‫היא החברה הכי טובה שלי.‬
‫מכאן, אחיות.‬
‫מה זה?‬
‫רגע, אני מזהה את הצליל הזה.‬
‫זאת סברינה! זה היום שבו קיבלנו אותה!‬
‫תראו את זה.‬
‫מה משמיע את היללות הארורות האלה?‬ ‫-זה נשמע כמו תינוק.‬
‫לוציפר שבתופת, זאת סברינה!‬
‫מה קרה לאדוארד?‬
‫ולדיאנה?‬
‫זה לא מבשר טובות.‬
‫חצי סהר.‬
‫מוזר יותר ויותר.‬
‫יש עוד דבר שעליכן לראות.‬
‫בסדר, מתחילים שוב.‬
‫סברינה?‬
‫ניקולס? מה אתה עושה כאן?‬ ‫-משגיח על הבר בשביל דוריאן.‬
‫מה קורה?‬ ‫-הכול, ניק.‬
‫דודה זלדה נורתה. גם דודה הילדה נורתה.‬
‫בלאקווד חזר, והוא משתף פעולה עם הפגנים.‬ ‫-מה?‬
‫כן. ואני חייבת למצוא את סמל המלכות האחרון‬ ‫לפני קאליבן.‬
‫רגע, ברצינות?‬
‫סברינה ספלמן שאני מכיר לעולם לא תנטוש‬ ‫את משפחתה לטובת מסע חיפושים מטופש.‬
‫אבל אני מניח שאת כבר לא בת ספלמן.‬
‫את מורנינגסטאר.‬ ‫-לטובתך, נקווה ששני הדברים נכונים.‬
‫בהצלחה, סברינה.‬
‫במילים אלה אני מחפשת‬ ‫את בן האלמוות ששמו ולאד, ‬
‫שער סמוי, היפתח מייד.‬
‫- הצילו -‬
‫הכסף.‬
‫אחת, שתיים, שלוש, ארבע.‬
‫שש.‬
‫הקשיבי לקולי.‬
‫שמעי את מילותיי.‬
‫מחשבותייך ורצונך שייכים עכשיו לי, ‬
‫ורק לי.‬
‫אמרי שאת מבינה.‬
‫אני מבינה.‬
‫אבי שלח אותך?‬
‫לא.‬
‫יהודה שלח אותי.‬
‫יהודה הוא אבי.‬
‫אבי הערפדים.‬
‫מה שמך, נערה?‬
‫סברינה.‬
‫את יפה מאוד, סברינה.‬
‫תגידי תודה.‬
‫תודה.‬
‫את תניחי לי לשתות את דמך‬
‫ולאכול את בשרך, ‬
‫נכון?‬
‫כמובן.‬
‫ילדה טובה.‬
‫הצוואר שלך...‬
‫מאוד...‬
‫הדם שלך!‬
‫הוא שורף אותי!‬
‫את בת שמיים?‬
‫אבי היה מלאך. דמו זורם בעורקיי.‬
‫וחוץ מזה, תמיד צריך לבקש הסכמה.‬
‫- הצילו -‬
‫עדיין לא שמענו מסברינה.‬
‫למה היא מתעכבת?‬ ‫-הארווי, לא בטוח שהיא קיבלה את ההודעה.‬
‫היא לא קיבלה אותה. אני קיבלתי.‬
‫שלחנו אותה לסברינה.‬
‫העט הקסום לא עובד ככה.‬
‫ואל תצפו שהיא תחזור בקרוב.‬
‫מי צריך עזרה, ולמה?‬ ‫-אנחנו צריכים.‬
‫אלה הפגנים.‬ ‫-תעדכנו אותי. דברו מהר.‬
‫הלבלוב הגדול קרב ובא.‬
‫הם מנסים להחיות את האיש הירוק‬ ‫כבר מאות שנים, ועכשיו זה קורה.‬
‫כל הבשר קמל כשהוא פורח.‬
‫מה לעזאזל זה אומר?‬
‫תחילה, תושבי העיר יוזרעו:‬ ‫ישתילו בהם נבגים, ‬
‫הם יאכלו משהו שיגדל בתוכם.‬
‫התפוחים המסוכרים בקרנבל.‬
‫ואז, כשהאיש הירוק יהיה מוכן, ‬
‫כשהוא יבשיל מדם בתול מקומי, ‬
‫הוא ילבלב.‬
‫ואז מה יקרה?‬
‫ההאבקה.‬
‫זה יהיה סוף גרינדייל.‬
‫איך נמנע זאת?‬
‫אי אפשר!‬
‫כפי שרובין גודפלו אמר...‬
‫כל הבשר קמל!‬
‫אמרתי לך, ברגע שעולה באפי ריח בתול, ‬ ‫איש לא יכול להסתתר מפניי.‬
‫אם הבנשי תתקרב לדודה הילדה, ‬
‫תשרוט אותה בכל הכוח, סיילם.‬
‫ילד טוב.‬
‫תתכונן.‬
‫זה יהיה יום ארוך.‬
‫למה הבנשי הזאת לא סותמת?!‬
‫שלום?‬
‫אגאתה, זאת את?‬
‫אגאתה?‬
‫אגאתה, זאת את?‬
‫אגאתה?‬
‫חיפשתי אותך.‬
‫אגאתה?‬
‫של מי הדם הזה?‬
‫של אחותך, כמובן.‬
‫ועכשיו היא מתה.‬
‫דורקס?‬
‫אל תהיי עצובה.‬
‫קודם שיחקתי עם דורקס, ‬
‫ועכשיו אשחק איתך.‬
‫לא, אחותי. תפסיקי, אני לא רוצה...‬
‫לא, אחותי!‬
‫אחותי, לא!‬
‫אני מצטערת.‬
‫בלאקווד...‬
‫אמרי לי, בתי, ‬
‫איפה החבאת את יהודה ויהודית?‬
‫אני זקוק לעזרתם כדי למצוא משהו יקר לי.‬
‫אמברוז, בוא אליי. מהר.‬
‫פרודנס.‬
‫לא!‬
‫בלאקווד.‬
‫בלאקווד כאן.‬
‫הוא מחפש את...‬
‫עצור אותו.‬
‫אני לא יכול לעזוב אותך.‬
‫אני לא יכול ללכת.‬ ‫-אתה מוכרח.‬
‫מי ייתן והמט-טט שלך ישמרך וידריכך.‬
‫מי ייתן והאור יורה לך את הדרך.‬
‫אדוארד, מה אתה מנסה להראות לנו?‬
‫הילדה.‬
‫נראה שמישהי שוכבת על ערש דוויי, ‬
‫והמכשפות מתפללות שנשמתה תגיע בשלום‬ ‫לעולם הבא. אבל מי זאת?‬
‫זלדס, זאת את.‬
‫יקירה...‬
‫תראי מי באה לבקר אותך.‬
‫דודה, אני כאן.‬
‫באתי לומר שאני אוהבת אותך.‬
‫ולא יכולתי לבקש אימא טובה יותר.‬
‫עבודתך כאן הושלמה.‬
‫את יכולה לנוח עכשיו.‬
‫את יכולה להרפות עכשיו.‬
‫דודה הילדה, היא מתה.‬
‫היא חיכתה לך, את יודעת.‬
‫כדי להיפרד ממך.‬
‫מולד הלבנה, חצי סהר, ירח מלא.‬
‫העלמה, האם, הזקנה.‬
‫כמובן!‬
‫שלושת מופעי הירח.‬
‫שלושת השלבים של חיי המכשפות.‬
‫אני מבינה.‬
‫התשובה בידיי.‬
‫אני יודעת איך להשיב למסדר את כוחו‬ ‫ולהביס את הפגנים!‬
‫פאוסטוס!‬
‫אני מקללת אותך, בלאקווד.‬
‫השגת אותם?‬
‫כן. הבן שלך כמעט הרג אותי.‬
‫תני לי להרגיש את משקלם בידי‬
‫עוד פעם אחת.‬
‫כמה נחמד שעשית את כל העבודה במקומי.‬ ‫-מה?‬
‫קאליבן?‬
‫נוסטרה ורסה לוקה!‬
‫קאליבן!‬
‫ידעת מה עלייך לעשות.‬
‫לבגוד במישהו בנשיקה.‬
‫אך סירבת.‬
‫מדוע?‬ ‫-בניגוד אליך, אני לא בוגדת!‬
‫האומנם? כלום לא בחרת במסע החיפושים‬ ‫על פני משפחתך?‬
‫על פני חברייך?‬
‫בשעה שיצאת לאסוף לך צעצועים זולים...‬
‫אני ארגנתי הפיכה.‬
‫אבי ולילית לא יניחו לך לעשות את זה!‬
‫אין להם ברירה.‬
‫- לוציפר מורנינגסטאר -‬
‫בית מורנינגסטאר נפל.‬
‫- לילית -‬
‫יחי המלך קאליבן.‬
‫לא.‬ ‫-כן.‬
‫עכשיו...‬
‫אני צריך לכבוש את עולם בני התמותה‬ ‫וליצור מדור עשירי בגיהינום.‬
‫עורו, ילדים, וראו את תהילתו!‬
‫למרבה הצער...‬
‫נאלצנו להרוג את רובין גודפלו הצעיר‬ ‫ואת חברכם המכשף.‬
‫לא! רובין!‬
‫אבל עליכם חסנו.‬
‫אתם לא מאיימים עלינו.‬
‫אתם רק בשר, ‬
‫ורציתי שתחזו בזה!‬
‫רוז! בבקשה, שמישהו יעזור לי!‬
‫בבקשה, הצילו!‬
‫שמישהו יעזור לי! בבקשה!‬
‫ראו!‬
‫המופע הגדול והנורא מתחיל!‬
‫האיש הירוק עומד לפרוח!‬
‫אל תפחדו.‬
‫זה לא הסוף.‬
‫זו ההתחלה!‬
‫ודמו של חברכם הבתול מעניק חיים לאיש הירוק.‬
‫ראו!‬
‫הביטו!‬
‫לא!‬
‫בבקשה!‬
‫סברינה!‬
‫לא!‬
‫גבירותיי ורבותיי, ילדים וילדות, ‬
‫הריני מציג בפניכם את "סוף כל בשר"!‬
‫עלזו ושמחו.‬
‫עלזו ושמחו!‬
‫סברינה!‬
‫עלזו ושמחו!‬
‫- סברינה מורנינגסטאר -‬
‫עלזו ושמחו!‬
‫סברינה!‬